Sokolovský filmový seminář, 15. – 17. 10. 2004;
téma: horor a paralelní světy

Pásmo: Otevřená kniha je taky noc.

(...slunce pokryla neproniknutelná tma.)

Tam, kde se nám nedostává světla, snižuje se i naše schopnost rozlišovat jedno od druhého. Přestáváme vidět, co bylo vidět, a vidíme to, co vidět není. Co slunce dělalo neviditelným. Neviditelné věci. Jako v noci nebe v kině. 
Každou noc si ve spánku promítáme svoje strašidelné filmy a lucifer nám v pravém horním rohu hlídá prolínací značky. Je to jeho odměna za naši neposlušnost. Někdy, když je nepozorný, nebo usne únavou a zapomene v ten správný čas prolnout, zahlédneme koncový pás našeho snu. Právě v tu chvíli to začíná být nejzajímavější: okamžik, kdy můžeme vidět, co je na konci každého filmu; kdy můžeme vidět tmu. Pokud je lucifer dostatečně unavený, naskytne se nám pohled tak krásný a nic neříkající jako nebe.

Filip Cenek,
Jiří Havlíček,
Magdalena Hrubá,
Antonín Koutný,
Jan Žalio,
Petr Strouhal,
Matěj Smetana.